Borde vi packa allt? Hur länge ska vi vara borta?
Jag vet faktiskt inte hur jävla länge.
Bara packa allt och gör det så fort som möjligt.
Jason?
Bara packa allt med en gång.
Ok.
Det kommer bli OK.
Ok.
Äntligen röda bär.
Bra.
Ok.
Hälsodepartementen har meddelats av Federal byrån för nödsituationer
att en virusinfektion allvarligt har berört befolkningen.
Symtom för virusen inkluderar:
En litet cirkelformat rött utslag vid buken eller bröstet,
och det följs av illamående, delirium,
och aggressiva utbrott eller oberäkneligt beteende.
Om du eller någon du känner visar tecken på dessa symtom,
kontakta genast akuten.
Tjänstemän har nu informerats
att virusinfektionen är en omedelbar fara för allmänheten.
Som försiktighetsåtgärd, bör boende hålla sig inomhus,
hålla alla fönster, dörrar, ventiler stängda,
stänga av luftkonditionering, ransonera er...
Stanna, stanna bilen.
Jason stanna den jävla bilen. De har ett barn!
Det har vi också!
Ok.
Det har vi också.
Hejsan! Hur är det med dig?
Ser ut som det kommer bli en vacker dag.
Vill du leka?
Jag saknar dig! Hoppas vi ses snart!
Ett, två, tre...
...fyra.
Ett, två, tre...
...fyra.
Ett...
...två...
...tre.
Fan!
Fan.
Det viktigaste här är det sågtandade lövet.
Det blir rött på våren, ser du?
Ok.
Hur man gör en deadfall fälla? Du behöver en...
...stödpinne, en viktpinne, en betespinne, ok?
och du sätter upp dem, knutarna matchar, balanserar det...
Ann. Lyssnar du?
Detta är viktigt.
Ja. Jag kan inte skriva lika jävla fort som du snackar.
Ok.
Svär inte framför henne.
Ok.
Röda bär, röda löv.
Det är dåligt.
Speciellt på våren.
Du rycker på avtryckaren.
Men jag träffade!
För att den inte rör på sig.
Det är ett kanin gevär.
Du måste träffa huvudet eller hjärtat för att döda.
Du måste kontrollera din andning och försiktigt...
Krama, inte dra. Jag vet.
Vi måste spara våra kulor.
De är inte till någon nytta om man inte kan skjuta.
Hur många har vi?
Tillräckligt.
Gör om det.
Vi kan inte överleva på några bär.
Jag vet.
Hejsan! Hur är det med dig?
Ser ut som det kommer bli en vacker dag.
Ok.
Hejsan! Hur är det med dig?
Ja!
Fan!
Gode Gud! Vad hände, Jason?
Nej, rör mig inte!
Bara lägg allt i bilen.
Vad... Vad hände?
Bara lägg allt i den jävla bilen!
-Är hon av med febern? -Nej.
Ok, vad hände?
Där var några lådor med mat.
Men de var där?
Ja.
De var där.
Men du har undvikit dem förut.
Vänta, vad... Varför attackerade de denna gången?
Jag vet inte.
Där fanns nog med mat för dem, där fanns nog med kroppar.
Jag trodde de hade gett sig iväg.
Jag var...
Allt gick bra tills jag
skar mig när jag bröt in i huset och...
...blodet började flöda och...
...skriken blev högre...
...och de svärmade.
Det var precis som de visste.
De visste att jag blödde.
De kunde ana det.
Vad är dem?
Jag vet inte.
Någon del av dem är mänsklig.
Varför säger du det?
Jag antar att de kan dö.
Kom igen!
Kom igen.
Snälla.
Fan!
Snälla, snälla, Chris.
Är han smittad?
Nej.
Visa mig.
Ditt namn?
Olivia.
Kan du hjälpa honom?
Jag kan göra det.
Tryck på såret.
Han kommer klara sig.
Ta tag i en arm.
Kommer du från södern?
-Skulle du och din pappa... -Styvfar.
På sätt och vis...
Chris och min mamma var...
...du vet, tillsammans, men de gifte aldrig sig.
Det var planerat till i september, men...
Du kan... sova i bilen, om du vill.
Nej, det gör inget. Jag vill sova nära honom.
Vi ger oss iväg...
...när han mår bättre.
Vi lämnar dig ifred.
Varför har du två campingplatser?
Om jag blir av med en av dem.
Ok.
Hjälper till att dölja doften, förvirrar dem.
Är du på väg norrut?
Ja.
Vill du höra det?
Är det vad som finns norrut?
Vet du vad de säger?
Nej.
Det är allt.
Det är allt där är.
Chris?
Det är ok nu.
Det är ok.
Hon sa att ni är på väg norrut.
Ja, försöker i alla fall.
Vi hörde att det fanns något där.
Vem fan vet, eller hur?
Du har det bra fixat här.
De flesta skulle döda för detta.
Ditt tält,
mat verkar det som, bil.
-Är tanken full? -Nej.
Bara skydd från regnet.
Tack,
för vad du har gjort för oss båda två.
Det är inte många som skulle göra det nuförtiden.
Vi ger oss iväg imorgon bitti.
Ok.
Kom igen, tjejen.
Vi går in i tältet.
Gud.
Kom igen, hoppa in!
Hur länge har du varit här ute?
Sedan det började.
Varför är du så här långt ute? Mitt i ingenstans?
Min man växte upp i dessa skogarna.
Han bodde i en stad nån kilometer västerut.
Han tog med oss hit.
Han kände sig säkrast här.
Var det han som lärde dig bli skogskvinna?
Han lärde mig det han kunde.
Vad?
Kom igen, Liv?
Sedan började vi höra saker, Philly föll på en dag,
men vissa lantställen som Bethel, inte drabbades på en månad.
Så Susanne, Livs mamma, sa,
"Vi väntar,
vi väntar för fan."
Hon trodde till och med att...
...Röda Korset delade ut botemedlet på flaska på Trout Road.
De delade bara ut varm choklad och ostsmörgåsar.
Och sen fick Susie några sår på sin mage.
Det var bara små cirklar.
Du vet.
Det är som små loppbett.
Och de började bli värre.
Började blöda och utlösa någon slags vitt var.
Två dagar senare...
Hon attackerade Liv.
Försökte slita sönder henne med sina bara händer.
Det var då jag band fast henne i sängen.
Och det enda hon gjorde var skrika.
Vi lämnade henne där i...
...några dagar.
Bara hörde hur hon skrek.
Du bara lämnade henne?
Bunden till sängen?
Ungefär så.
Ja.
Jag tog en kökskniv...
...och körde in den i hennes öra...
...och jag fortsatte trycka, trycka...
...tills skriken tystnade.
Jag hoppas att hon förlät mig...
...att hon hörde mig säga, "förlåt",
och trodde mig.
-Gode Gud! Nej! -Kom igen!
Du ska i! Nu kör vi!
-Dags att bada! -Nej, nej, nej!
-Nu så... -Nej!
-Gode Gud! -Vad?
Jag slängde inte ens i dig.
-Gode Gud. -Vattnet är inte ens kallt.
-Ja! -Se, det är skönt!
Det ser hemskt ut.
-Stick, du är för nära. -Jag ska inte knuffa dig. Kom.
Gud. Finns det ens nån fisk här?
Det är sjöns lag, Liv.
Där det finns fiskare, finns det ingen fisk.
Ja, men vi är vid en flod.
Samma regler.
En gång var jag på en fisketur med Matt Field,
kommer du ihåg Matt, Liv?
Killen var byggd som en tank.
Han kunde öppna ölflaskor med sina tänder.
Brukade spela Call of Duty hela tiden.
I vilket fall, Matt hyrde en båt,
inte riktigt en båt, mer som en jolle
och den var liten, kunde inte ha med en jävla back öl.
Sluta!
Varför?
Bara... sluta.
Ok.
Hej, varför stoppade du mig tidigare vid floden?
Det är bara det att...
Ibland känns det som du glömmer vad som finns därute.
Ena minuten berättar du om hur du dödade din fru,
och nästa, det är precis som...
...vi är på en campingtur över helgen
och allt återgår till normalt på måndag.
Du vet de där ringarna din fru hade?
Vi såg dem innan någon visste vad som pågick.
Vi fick in patienter på akuten med var och blod.
Ringarna bara förtärde huden runtomkring,
livnärde sig på det som om de visste vad de skulle bli.
Det enda som håller dem kvar
är det faktum att de inte har ätit alla kroppar än.
Alla dessa människor, som din fru.
Lämnade bundna till sängen.
Jag kan inte, jag...
jag kan inte välja att glömma det.
Jag har inte glömt.
Jag väljer vad jag ska komma ihåg, när jag vill komma ihåg.
Sov lite, okej?
Det tog två hus innan jag hittade det sista.
Hailey behöver något för att få ner febern.
Och vi behöver mat.
Du kan inte bara ge upp.
Du tog med oss hit av en anledning, Jason.
Du ville detta.
Och vi överlevde.
Vi har klarat oss.
Klara sig är inte att leva.
Klara sig är allt vi har kvar.
Du måste ge dig iväg.
Ja.
Kommer denna leran fungera?
Jag vet inte.
Borde dölja doften.
Just det.
Åh, jävlar.
Jag är ledsen.
Gud.
Tja.
-Älskling... -Hej, hej.
Det är inte bara att vi klarar oss.
Vi har mer kvar än du tror.
Ok.
Är det där?
Nej.
När sticker vi?
Snart.
Du säger alltid att vi måste gå vidare.
De som stannar, dör.
Vi ska vidare, men inte ännu.
Så vadå, stannar vi för hennes skull?
Nej, vi stannar för tillgång till mat och vatten.
Du borde vara tacksam, Liv.
Vad spelar det för roll om vi ska ge oss iväg?
Det spelar roll.
Hon är värd det.
Gud vet vad hon har gått igenom.
-Ja, men vi har gått... -Vi har gått igenom ett helvete, Liv.
Men du och jag hade åtminstone varandra.
Hon hade ingen.
Fan.
Jag är ok.
-Låt mig se. -Nej, det är ok.
Låt mig se.
Varför har du fortfarande på dig den?
Gammal vana antar jag.
Jag älskade den showen.
Min dotter älskade de färgrika.
Vad hände med dem?
Jag menar din familj.
Samma sak som hände med alla andras.
Du ransonerar.
Ja.
Kan inte alltid hitta mat där ute.
-Så ni ger er iväg? -Ja, snart.
-Du kan ta mer om... -Nej, nej tack.
Ju mer mat vi tar, ju mer måste du gå ner dit.
Varför följer du inte med oss?
Varför inte?
Hur vet du om det är bättre där ute än här?
Det vet vi väl inte riktigt. Men...
Stället kan bara förbli paradis en tid.
Det är inte ett paradis.
Du har Liv, så du behöver en plats att överleva på.
För er är det norrut.
För mig är det här.
Hej, vad ger du mig om jag träffar trädet?
Hur gammal är du, fem?
Jag är faktiskt tolv.
Ärligt talat, vad ger du mig? Det trädet där.
Eh...
Jag lagar middag till dig.
Middag, verkligen?
Du lagar middag varje kväll.
Plus det trädet är 50 meter bort.
50 meter?
Eh, 30 max.
Okej.
Så, vad ger du mig?
Ok.
Vi behöver inte ransonera.
Gode Gud, du måste, du måste!
Så härifrån? Är det ok?
Ja, och du måste träffa exakt den...
Ser du det lilla hålet längst ner?
-Du måste träffa... exakt, ja. -Det i mitten?
Okej!
Vad ger du mig?
Middagsgrejen!
-Du kan inte använda det, det är Anns. -Ja!
Ja, men vi får äta mer än fyra jävla kex.
Okej. Vad ger du mig?
Kom igen!
Vi kan simma!
-Verkligen? -Ja.
Du hatar att simma.
-Hatar du att simma? -Bara i sjöar.
Jag gillar inte att inte se botten.
Okej!
Denna här är för allt eller inget.
-Ok, kom igen! -Stor middag...
...och ett dopp.
Okej.
Nu så!
-Oj, vänta. Nej! Jag slant. -Oj!
-Det var en tjuvstart. -Nej.
-Nej! Inte ens nära. -Ge mig en chans till.
-Jag får en chans till, kom igen! -Det räknas inte.
Gode Gud!
Något rörde vid min fot!
Och nu igen!
Vad?
Inget.
Det är inget!
Det är inget.
Oj, förlåt!
Vi ses sen.
Trodde aldrig jag skulle sakna detta.
Vill du att jag ska göra mer?
Det är gott!
Låt mig försöka.
Få se nu.
Lite rödbetor.
Varsågod.
Det är gott, eller hur?
Behövs lite mer ost.
Vill du ha ost, Liv?
Hon ser ut som mamma.
Inte håret, men...
Hon är bra på detta.
Om det var jag skulle jag bara, åh!
Är det därför du vill att hon följer med?
Jag menar för att hon är bra på såna här saker?
Var hade vi varit om hon inte hade hittat oss?
Jag skulle varit död och du ensam.
Ingen förtjänar det.
Inte du, inte hon.
Jag vill att hon kommer för dig.
För hon tar väl hand om oss.
För jag vill ta hand om henne också.
Kan jag prova den?
Visst.
Hur frågade han dig?
Tja...
Jag fick reda på att jag var gravid en fredag.
Det var sent och jag berättade,
han bara tittade på mig...
...och sen gick han.
Vid midnatt kom han tillbaka,
luktade alkohol,
och han satte sig på sängkanten,
och visade mig en ring.
Han frågade inte men jag sa ja.
Sen gick vi och la oss.
Jag tror den kom från en pantbank.
En del av mig brydde sig inte,
jag visste att det var sättet det skulle ske på.
Chris tog med mamma till Maui.
Han frågade henne på stranden vid solnedgången.
Hon sa att det var den bästa dagen i hennes liv.
Den är fin.
Det är den.
Konstigt att veta att den var någon annans innan.
Ja, ok.
Jag kommer snart tillbaka.
Tillbaka snart, mamma älskar dig.
Bra. Ok.
Du vet det, eller hur? Vet du det?
Du vet hur mycket jag älskar dig.
Ok.
Hej då, älskling.
Hej då, sötnos.
Allt bra?
Ok.
Mamma är här.
Jag är så ledsen att jag lämnade dig.
Jag är så ledsen.
Jag är...
Gode Gud.
Jag vet ingenting om dig.
Förutom att du är envis.
-Jag är inte envis. -Aha!
Bara envisa människor nekar till att vara envisa.
-Det kallas att infånga. -Kanske.
Men nu vet vi, utan tvivel, att du Ann,
vad fan ditt efternamn är,
är envis.
Du är bra på det.
Vadå exakt?
Få mig att glömma varför jag är här.
God natt, Chris.
God natt.
Följ med oss.
-Snälla, vi har pratat om detta. -Men saker kan väl ändras?
Annabel Rose Marshall.
Organ donator.
Bra gjort.
Stanna.
Istället för att gå norrut.
Stanna.
Nej.
Det kan vi inte.
Då blir vi fast och dör här.
Vi kommer leva mycket.
Ja men se vad som hände med din familj.
-Jag menade inte det. -Ja.
Ann.
Jag är så ledsen, jag...
Hon måste ha tagit något.
Där var minst en paket kex.
-Oj fan! Olivia! -Chris!
-Chris, vänta!
Olivia, var är du?
Liv!
Liv, var är du?
Olivia!
Fick du nåt i munnen?
Liv?
Nej.
-Du? -Nej,
jag tror inte det.
Du hade smakat det.
Din eh...
Kom dem upp hit?
De gjorde dem inte.
Måste vara dåligt med mat.
Vill du fortfarande stanna?
Vi ger oss iväg imorgon bitti.
Hur mår du söta flicka?
Vad ser du?
Ja, tycker du om att vara med mamma?
Ja.
Ja. Nu ska vi se.
Hailey.
Åh, Hailey! Kom hit.
Kom hit min älskling. Nu ska vi se.
Min älskling.
Ok.
Jag är så ledsen sötnos.
Jag är så ledsen.
Chris!
Chris, stanna!
-Varför följer du inte med oss? -Därför att!
-Jag är inte redo! -Du kommer fan dö här!
Jag kanske förtjänar att dö här.
Så, det är så det är.
Detta är något slags straff.
Sona för fan för vad det nu är du har gjort och gå vidare.
Detta är inte en värld där man bara kan förlåta och gå vidare.
Förr kunde vi ställa till med skit och sedan be om ursäkt
och må bättre till nästa gång man gjorde något.
Med min dotter var där ingen nästa gång.
Så, vem kan jag be om ursäkt till?
Vem, Chris?
Det finns ingen där.
Ja, min fru.
Hon är inte heller här.
Jag dödade henne för fan framför hennes dotter.
Det spelar ingen roll om hon var en av dem eller inte.
Jag konfronterade det.
Jag anklagar inte mig, inte henne, anklagar dem.
Den värld som inte kommer rätta sig själv Ann, är din egen.
Anledningen till det är du.
Inte för det som hände här, eller vad som finns norrut, du!
Din familj.
De är inte här längre.
Men det är du.
Så snälla, bara,
säg förlåt till dig själv.
Acceptera det.
Och gå vidare för fan.
Vi kommer behöva mer mat.
Jag kan inte skaffa det själv.
Bara säg vad jag behöver göra.
Jag följer med.
-Liv, nej det gör du inte. -Jag följer med.
Jag är precis som Ann eller någon annan. Jag kan hjälpa till.
Tre som bär mat är bättre än en.
Ok.
Chris kommer distrahera dem.
Det enda du och jag kommer göra är att fylla väskorna.
Med allt du kan, bara mat.
Inget annat.
Och sen springer vi.
Något tecken av dem,
springer du, oroa dig inte över mig, ok, Liv?
Liv är du ok?
Ja, jag är ok.
Ok.
Hej, vi kommer alla klara oss.
-Chris kommer klara sig. -Jag vet.
Jag vet att han kommer klara sig.
Ok, vår tur.
Kom igen.
Ok.
Ta all mat du kan hitta.
Liv, vi måste skynda oss!
Bara ta all mat du kan.
Olivia! Vad fan!
Vi måste sticka!
Vad gör du...?
Vi måste...
Trodde det skulle blöda mer.
Nej! Sluta!
Fan.
-Liv, vad har hänt? -De är efter mig...
Var är Ann? Nej, de är inte här. Jag förlorade henne.
Var är Ann?
-Hon... -Var är Ann?
Hon...
Fan.
In i bilen.
-Chris, jag... -In i bilen för fan!
Olivia!
ASPIRIN SMÄRTLINDRING
Ok.
Ja.